Jag ska inte göra dig illa.
Hallå? Det är portiern.
– Jag ska hämta bagaget. – Det är på sängen.
Gud vad det här känns bra.
Vagn två, hytt fyra.
– Jag ber om ursäkt. – Du? Det var jag som sjabblade.
Älskling? Mår du bra?
– Hallå. Mår du bra? – Fryser bara.
Var är din jacka?
– I väskan. – Din dumbom.
Kom igen. Nu hoppar vi på tåget. Kan du förstå att det snöar?
Han jag bodde med, Carlos Ximénez. Vet du var han är?
Han åkte imorse tillsammans med den amerikanska kvinnan.
Sa de när de skulle vara tillbaka?
De är tillbaka. Hon gick nyss för att möta sin man på stationen.
– Tovarich. – Det betyder "kamrat".
Våra nya reskamrater har lärt mig ryska.
De fick ringa hotellet i Moskva och berätta att vi blir en dag sena.
Men vi har ändå två dagar för att se Röda torget, Kreml och...
Du sov inte en blund, va?
– Var det så illa? – Vad?
Hotellet? Mitt hotell var som ett Gulagläger
Du vet lagret i källaren på affären?
Det var halva det utrymmet. Inga fönster... Nu åker vi!
Det här är det bästa.
Tre på natten ringer det.
Det är receptionen som frågar: ''Vill du ha en prostituerad?''
Det är tydligen normalt här men jag blev förbluffad.
Jag menar... hon var bra på det hon gjorde.
Jag driver bara med dig. Älskling? Mår du bra?
– Är det säkert att du mår bra? – Ja.
Ja.
Nu gör jag det.
Där är han.
– Var har du varit, "tabarish"? – Tovarich.
Du måste vara Jessie.
Just det, Elia Grinko. Han är vår nya rumskompis.
Min kollega säger att han är för upptagen för att äta middag med mig.
Godtar ni min inbjudan? Jag är tak...utsvulten.
Utsvulten är riktigt. Vi gör dig gärna sällskap, eller hur?
– Är restaurangvagnen ens öppen? – Min klocka fungerar inte.
Min fungerar och vi har tur.
– Den är nästan fem. – Nästan fem.
Här försöker jag förklara situationen för stationschefen och Elia dyker upp-
-från ingenstans och börjar översätta.
Din man är en lyckans ost.
Visst är engelskan utmärkt, älskling?
Min son uppmuntrade mig, han...
...han tyckte om ert land. Han skulle få diplomatisk tjänst.
Ett ögonblick, Elia. Kan poliser dricka när de är i tjänst?
– Vi berättar väl inte för chefen, va? – Nej, tack.
– Var inte blyg. – Du är polis?
– Kriminalare, Jess. – På FSKN, som er narkotikapolis.
Elia är på väg till en stor konferens i Moskva ända från Vladivostok.
Under Sovjettiden fick ämbetsmän som jag en flygbiljett i första klass.
Nu, sju dagar på tåg.
Na Zdorovie.
Ett ögonblick, Elia. Säg inte att du saknar gamla U.S.S.R.
Det var ett mörkt ondsint imperium.
Kanske det. men då levde vi i mörkret. Nu dör vi i ljuset. Vilket är bäst?
Under U.S.S.R. var medelåldern 65 år, nu är det 58 år.
Det är nåt jag känner till mycket väl, jag är 58 år.
Ryssland har två sorters människor. De som lämnar oss med privatflyg-
-och de som lämnar oss i en kista.
– Vilken är du? – Jag är för gammal att åka.
– Jag gör bara mitt jobb. – Vilket är att fånga bovar, eller hur?
Precis, Roy.
Vilka är det som är bovar?
För tio år sen var det lätt.
Chaufförer körde heroin från Kabul. Vi tog dem, så de blev påhittiga.
De la till speciella kemikalier i heroinet och formade det till objekt.
Souvenirer, konstverk, små leksaker.
De betalar folk, packåsnor. Såna som lätt kan färdas med droger.
De använder studenter, gamla tanter.
Folk som ser oskyldiga ut men inte är det.
Det är bovarna.
Hallå där! Abby och...jäklar vad hette han? Spanjoren.
– Backpacker-paret du berättade om? – Ja, Abby och Carlos.
Kan de ha varit packåsnor?
Sista året har linjen blivit en stor knarkhandelsled.
Nu när jag tänker på det.
De visste väldigt mycket om hur man förfalskade pass, smög över gränser.
Den här Abby and Carlos, jag menar, det var vad de sa att de hette.
Det här paret. Tyckte du att de såg skumma ut, Jessie?
– Nej, bara unga. – Vart skulle de? Moskva?
– Det sa de aldrig. – Så du lämnade dem på tåget...
...när du klev av i Ulyanovsk?
Ja.
– Känner du dig bättre? – Ja.
Bra. Tur att du inte tog den ryska vodkan.
I slutändan tjänar du på att inte dricka.
Vad tyckte du om Elia?
Jag vet vad du tänker.
Jag menar, han är en ihärdig jävel men det är så han lyckas fånga dem.
Vi pratade precis om dig.
Bara gott, hoppas jag.
– Tillåt mig. – Nej, det är okej.
Låt honom ta den.
– Släpp taget. – Han tar den.
Hon är en envis kvinna. Du vet hur det är.
– Hur många dagar är det till Moskva? – Tre dagar till.
– Fantastiskt. – Vill du stanna på tåget för evigt?
Vet du vad? Vår dusch är trasig.
De har hittat Roy. Nycklarna ligger på bordet.
"Spokonya Noche".
– Spokoinoi...nochn. – Tills vidare räcker det.
Kan du släcka lyset?
Jag har ögonbindeln på.
Nej, inte den. Den här.
Alla andra ler men den här är ledsen.
Toaletten är igenproppad. Ska du fixa det?
Det var en olycka.
– Jag ska knäppa lite kort. – Jag håller ett öga på dig.
– Jag klarar mig. – Jag gör inte om samma misstag.
Jessie! Knäpper kort ser jag.
Jag är ingen fotgraf men... Jag föreslår den sidan av perrongen.
Den ser tung ut. Låt mig.
– Nej det går bra. – Ta mitt te.
Där har du väldigt fina bilder. Ljusa färger, gamla tanter.
Ryska ansikten. Fotografera på nu.
Ta mer kort!
Jag tror att vi har tid kvar.
– Varför har du den om den är trasig? – Den tillhörde min son.
Han fick den när han gick ut universitetet.
Han dog i skelettcancer.
Jag beklagar.
Livet är inte alltid en dans på rosor.
Vi hittar alltid ett sätt att överleva.
Mina kollegor i Karasuk sökte igenom tåget du klev av i Ulyanovsk.
– De hittade inte Carlos eller Abby. – De kanske gick av däremellan.
Kanske.
– Min telefon. – Jag tar den nu. Tack.
Ja?
Jessie. Min kollega Kolzak Yushenkov.
Han är också kriminalare. Vi reser tillsammans.
Vill du följa med oss är du snäll?
– Min man kommer att undra var jag är. – Han vet att du inte är långt borta.
Det finns få gömställen på tåget, eller hur?
Carlos och Abby, de kanske gick av med dig i Ulyanovsk?
– Nej. – Nej?
Är du säker?
I Ryssland har vi ett ordspråk...
"Med lögner tar du dig fram i världen men aldrig bakåt."
Förstår du, Jessie?
Jag har talat med polisen i Ulyanovsk. De talade med hotellägaren.
Vittnet såg dig äta middag med spanjoren.
Jess?
Mår du bra?
– Ja, jag mår bra. – Vad är det här?
Vad gör de i din kameraväska, har du köpt dem?
Inte? Varifrån kommer de?
– Carlos. – Carlos?
– Ja. – Gav han dem till dig?
Jess?
Nej, det gjorde han inte. Herregud!
Det är okej.
– Heroin. – Herregud.
– Hur fick Carlos ner dockorna i väskan? – Han kom in i mitt rum.
Duschen var paj och han ville låna min.
Jag gick och såg polisen på hotellet. Carlos måste också ha sett dem.
Han blev säkert rädd, och det var väl då han gjorde det.
Sen då?
Jag gick till lobbyn och väntade på Roys samtal.
Därifrån såg jag att de lämnade hotellet tillsammans.
Jessie...
...varför sa du att de inte klev av tåget med dig?
– Jag blev rädd. – Varför?
Jag blev rädd för Abbys skull. Hon är en bra tjej.
När du ställde frågorna stelnade jag.
Jag ville inte att hon skulle råka illa ut på grund av Carlos.
Hon är inte delaktig. Hon kände inte till dockorna.
– Hur vet du det? – Han sa det. Han visade dockorna.
När du var ensam med honom?
Ja.
Sen när jag hittade dockorna i min väska...
Hon... Hon fick panik, Elia.
Du berättade hur smugglare jobbar-
-och hon blev rädd. Det kan hända vem som helst.
Ja.
Fruktan kan driva en till vad som helst. Det vet vi mycket väl i ryssland.
Vår historia är bara orationella händelser.
Så... är det allt?
Ja, bara en formalitet är jag rädd.
Jag hade rätt. Väldigt vackert.
– Är det okej? – Ja.
– Vad gör du om du hittar dem? – Vi måste hitta dem först.
Carlos!
Den här var väldigt fin. Är det Ulyanovsk?
Vilken kyrka?
Jag...kollade inte upp namnet.
Väldigt vacker.
Som...en rysk symbol, eller hur?
– Vi kan ta hand om det. – Ursäkta omaket.
Vi anländer till Moskva imorgon. Jag sover i Kolzaks rum inatt.
– Spokoinoi nochn. – "Spakoinoi noche".
Förlåt.
Jag älskar dig, Jess.
Det betyder att vi ska kunna prata om allt.
Inga hemligheter.
Ta med det i din bok.
Gissa vem som inte var på plats för en gång skull.
Det är ju utan mjölk och socker givetvis.
Hon stängde åtminstone av musiken.
Vi gjorde det enda rätta.
Ja. Jag vet.
Ska jag hämta socker från restaurangvagnen?
– Det vore sött. – Okej.
Ge mig din hand! Jag tar dig!
Du är i säkerhet.
Elia.
– Vad är det som pågår? – Din frus historia stämmer inte.
Elia...var är de andra vagnarna? Vem fan är du?
Kolzak.
Roy, Jessie, sätt er.
Din fru sågs lämna Ulyanovsk i en buss tillsammans med spanjoren.
Nu kanske din fru kan berätta var Carlos är.
Din fru verkar ha problem med sanningen.
Tala inte om min fru. Jag känner min fru.
Vem är du?
Jag är kriminalare Elia Grinko på narkotikaroteln och det här är...
Skitsnack! Du är ingen kriminalare! Du är en lögnare!
– Vart ska vi? – På en kort promenad.
Vi har inga vinterkläder.
– Mina glasögon. Vi är amerikaner. – Nu går vi.
Slå er ner.
Ta av er skorna...och strumporna.
Vänta lite. Vi fryser ihjäl...
De hittade henne i Ulyanovsk.
Hon letade efter sin pojkvän.
– Vad vill du? Du har ju drogerna. – Inte mina droger, Roy.
Tror du det handlar om lite heroin?
Hans boss forslar 20-50 kg heroin varje dag.
Han räknar med att hans arbetare försvinner med leveransen ibland.
Men inte att de stjäl pengar.
Nej! Sluta!
Vad Carlos än gjorde så är hon oskyldig.
Snälla.
Ni amerikanska kvinnor. Hur beskrev du Abby?
"Bra tjej", eller hur?
Rekryterar "bra tjej" pojkvän? Låtsas att älska honom...
...så han sticker kniven...
...den här kniven i huvudet på en man så hon kan stjäla pengar.
Gör en bra tjej det, Jessie? Mördar en man?
– Nej. – Neka till det då.
Det är inte sant.
Jag är kriminalare. Jag vet bara fakta.
Ett: Abby vet inte var Carlos är. Två: Hon har inte pengarna.
Det här är min teori. Hitta Carlos så hittar man pengarna.
Det räcker!
Vi tog en buss.
Vi tog en buss ut ur stan.
Vi klev av i en by nånstans.
Jag tog lite kort. Och sen...
Sen...
Åkte vi tillbaka.
Han klev av i stan och jag gick till hotellet, sen såg jag han inte mer.
Jag vet inte var han är!
Snälla! Jag vet inte var han är!
Jag vet inte!
Jag är en rättvis man, men inte Kolzak.
Han ville binda era fötter. Jag tycker inte det behövs.
Ni är inga brottslingar.
Ni har säkert frågor till varandra. Så ni ska få prata en stund.
– Hon vet var han är. – Hon kommer att prata.
– Jag måste telefonera Rukshan. – Vi ödslar tid.
– Skjut mannen. Då pratar hon. – De är amerikaner.
Det här hände under din vakt.
Behöver jag påminna om vad Rukshan ville att jag skulle göra-
-om du inte hittade pengarna.
Ge dem fem minuter.
Sen kan du skjuta honom i knäet.
Finns det nåt du kan säga för att hjälpa oss?
Vad du än säger till mig nu så kommer jag alltid att älska dig.
Vad du än säger.
Åh, Roy.
Okej. Då går vi.
– Gå var? – Det måste finnas en väg ut.
Vi är utan skor. De dödar oss.
– Lämna mig inte. – Vi kan inte lämna henne.
– Det är hennes fel att vi är här! – Det är inte sant.
Gå inte. Hjälp mig. Snälla.
Jess! En dörr.
– Lämna mig inte. Hjälp mig. – Det är okej.
Var är Carlos? Var är han?
– Det är öppet! – Var är Carlos?
– Var är han? – Jess!
Den här vägen.
Där. Jag ser dagsljus.
Vi måste bryta upp den. Ge mig röret.
– Jessie! – Här!
Den får duga.
Kinesiskt skräp som vi säljer i affären.
Hjälp mig, älskling!
Spring!
– Där är det! – Mina fötter.
Kom igen.
Hallå!
Jävlar! Jävlar, Roy!
– Knuffa ut honom. – Vad?
Hon är igång.
Jag prövade en dieselsimulator en gång på tågmuseet i Des Moines.
Spakarna var på engelska.
Roy!
– Jävlar! – Stäng dörrarna!
Det var gasen. Jag behöver bromsar.
Så ska det se ut raring.
Hon sackar. Var är bränslepumpen?
– Han kommer! Jävlar! – Jess. Håll dörren!
Hjälp!
Herregud! Är du okej?
Kolzak! Nej!
Lyssna!
Du måste ta ditt ansvar! Han dödar Roy. Var är Carlos?
Var är han? Tror du att det är en lek?
Han skjuter honom!
Om du inte berättar för mig nu! Var är Carlos?
Jag dödade honom!
Ta skydd!
Jag tror inte på henne.
Nej...
Nej. Låt mig göra det.
Låt mig göra det!
Nej...
– Släpp vapnet! – Jag är polis!
– Vad i helvete händer här? – Elia Grinko, narkotikaroteln.
Jag räddade nyss den här gisslan.
De är amerikaner.
Det där är Kolzak Yushenkov. Han tog turisterna som gisslan och stal tåget.
Jag lyckades ta mig ombord och ordna upp situationen.
Sänk era vapen. Hjälp dem.
Nej, vänta. Det är... Det är han.
– Sårades nån av era män? – Tvärtom, de mår nog ganska bra nu.
En dag här är en mindre i Groznyj.
Han tänkte...döda oss.
– Vad säger hon? – Ingen aning.
Han tänkte döda oss.
Vänta. Lyssna...
Han...försökte... Han ville...
Fick du deras vittnesmål?
– Mr Nassir? – Ja, kom in.
De här tre var medlemmar i ett Uzbekigäng som drivs av Javid Rukshan.
Han tar in droger till USA via Japan.
Er polisvän såg till att ingen störde affärerna, även sina egna killar.
Han är en jagad man på båda sidor nu.
De goda nyheterna är att dina foton kan få alla bakom galler.
Så ska det så ut, raring.
Vi ber om ursäkt för kameran.
Får jag ge er ett råd?
Nåt min mor alltid sa till mig. Tala aldrig med främlingar.
Carlos Ximénez, Barcelona. Där är hans förflutna.
Stöld, innehav, sexuellt våld. Smuggling är nytt för honom.
– Tror du att ni hittar honom? – Nån gör det. Har han tur är det vi.
– Än hon då? – Abby Brunell. 20 år gammal.
Sist kända adress var Seattle. Ingen familj hittades.
Antagligen en vilsen tjej som föll för fel kille. Som ni sa i era vittnesmål.
Som är...här har vi det. Utskrivna med lättläst engelska.
– Vad händer med henne? – När hon mår bra får hon åka hem.
Signera här så medhåller ni att ni har talat sanning.
Här, mr Nassir.
Roy? Jag måste besöka henne.
Hej.
Jag vill berätta en sak.
– Här har du, herrn. – Tack så mycket.
Är du okej?
Vad sa du till henne?
Nåt som du sa till mig en gång. På sjukhuset.
Du skojar. Munkgrejen? Jag vet inte ens vad det betyder.
Jag försökte bara muntra upp dig så du skulle se det från den ljusa sidan.
Jag vet.
Det ska bli skönt att komma hem.
Max! Kom hit.
Lämna henne ifred.
– Förlåt. – Det är okej.
Det är okej.
Översatt av: Jeez och Fenix
www.divxsweden.net –bästa svenska undertexterna på nätet